-Inga civila! -Går tåget till Basel i tid i kväll?
-Kan ni inte engelska? -För bort dem.
-Han kan inte engelska. -De förstår inte ens enkla frågor.
-Nästa tåg för civila går i morgon. -Inget tåg förrän i morgon.
Vi har ju reserverat sittplatser.
-Vad tycker du vi ska göra, Charters? -Vi letar rätt på ett hotell.
Det är gräsligt vad det här folket är ohyfsat och odugligt!
Hotell...hotell.
Sätt fart.
BAYERN, AUGUSTI 1939
Ta med väskorna.
-Tror du de håller på hela natten? -Jag hoppas inte det.
God kväll. Jag vill ha ett rum för två med badrum.
Jag beklagar, det finns inget rum ledigt.
Det är avbrott i tågtrafiken.
Men ni får gärna sova på sofforna i salongen.
Sova på sofforna?
Var ska vi byta om till middagen? Ni vet, rigga om till smoking.
-Han verkar inte alls förstå oss. -De byter kanske inte om till maten.
-Är nattåget till Basel försenat? -Tåget avgår klockan tolv i morgon.
Det var illa.
Fel årgång.
Strunta i dem.
Tror du de är såna där unga begåvningar man läser så mycket om?
De verkar inte särskilt begåvade... Och inte särskilt unga heller.
-Allt till belåtenhet? -Vilka är de...? - Säkert amerikaner.
Mera champagne!
Mina damer och herrar!
Jag har nöjet och äran att presentera...mrs Amanda...
...Medcalf...Mdvanni...
...von Hofstetter Kelly...
...som ska hedra oss i kväll med en av sina världsberömda imitationer!
Ursäkta mig, låt mig komma fram. Jag är läkare.
-Jag ska kanske lossa på kläderna. -Det behövs inte.
Ni kan få huvudvärk i ett par dagar. Nu måste ni vila. Drick inget mer.
Bussen till stationen går om en kvart.
-Det går ett tåg från Basel 21.20... -Tjugo över nio. Det passar inte.
Senaste tidningen är från förra månaden. De har förstås ingen radio.
Det är förfärligt när det inte finns några kommunikationer.
Senaste nyheten var dyster. "England på fallrepet."
Sensationsskriverier. Vi har varit i knipa förr.
Mr Salters samtal till London? Jag ska genast hämta honom.
Gå och svara.
Hallå! Jaså, är ni i London... Nej, det är inte Salter.
Jag heter Charters. Vi har skickat efter Salter. Hur är läget i England?
Är det storm? Ni förstår inte. Jag vill veta hur det går i landskampen.
Kricket... Ni kan inte undgå att veta ställningen när ni är i England!
-Han vet det inte! -Vilken idiot.
Hallå? Kan ni ta reda på det...? Äsch, det tar bara en minut.
Nehej, då får det vara. - Bortkastad tid. Ett dumhuvud.
-Vi går på innan nån känner igen mig. -Här vet ingen vem du är.
Det vet man aldrig. Gå in, skynda dig.
Bussen till stationen går om åtta minuter.
Herregud!
God morgon, mrs Kelly. Ni ser mycket pigg ut.
Jag känner mig pigg, också. Vanvettigt pigg.
-Vill ni slå er ner? -Tack. Bara en kort stund.
-Var är era vänner? -De sover väl. De ska stanna längre.
-Jag ska till London och gifta mig. -Så trevligt. Grattis.
-Jag har varit gift flera gånger. -Jag vet.
-Skämde jag ut mig i går kväll? -Det kan man nog säga.
-Ni tyckte inte att jag var rolig? -Jag ska vara ärlig...
Det var den mest fantastiska uppvisning i dumhet jag nånsin sett!
Hela kontinenten kommer snart att explodera. Det vore illa-
-om en galen, amerikansk arvtagerska satte igång det hela.
Pressen kallar mig "flerfaldigt gift, galen, amerikansk arvtagerska".
-Har vi träffats förr? -Robert Condon, Life Magazine.
De skrev om min debutantbal. Var det ni som försökte ta kort i damrummet?
Jag kunde tyvärr inte vara med. Jag blev utkastad ur Spanien då.
Så imponerande.
Bussen till stationen går nu! Ni måste skynda er.
Jag hoppas flickan har packat färdigt. Jag måste se efter.
Mrs Kelly... Det angår mig inte, men tänker ni åka till London så där?
Jag kan byta på tåget.
Mrs Kelly. Bussen går till stationen nu. Ni måste komma.
Vi kan inte vänta, då missar vi tåget.
Sänd bagaget till mrs Amanda Medcalf Mdvanni von Hofstetter Kelly.
Nej, skriv Lady Amanda. De fjäskar när de hör en titel på Claridges.
-Eller var det Connaught? -Bussen går nu, ni missar den!
-Fräulein Froy...är det ni? -Ja.
Det här är er biljett.
En bokad sittplats...så omtänksamt. Tack ska ni ha.
Om allt går vägen kan vi hinna hem till sista tävlingsdagen.
-Hoppas vädret är lika fint i London. -Bäraren tar bagaget.
-Kan jag få min hattask, tack. -Låt mig hjälpa er bära.
Det vimlar av britter här.
Skynda er, tåget går.
-Det är baronessan von Kislings kupé. -Ta och håll klaffen!
Det här är visst min plats.
-Jag ska ta bort den här... -Jag lägger upp den på hyllan.
-Ska jag hjälpa er? -Tack, det går bra ändå.
Hör ni... Kom hit! Skynda er på.
Vi behöver er.
-Var är den här personen nu? -På väg till stationen.
Kan jag hjälpa er? Ni ser ut som om ni lekt i en kolbox.
Säg inte att jag har kvar...
Vi kan väl gå till restaurangvagnen? En kopp te lugnar er stackars mage.
Vi går till tvättrummet först och tvättar av det där.
Jag sa åt dem att inte leka i kolboxen igen.
-Så klumpigt av mig. -Ingen fara. Jag väntar på kyparen.
-Ska jag skicka hit honom? -Tack så mycket.
Här finns fler engelsmän än på Piccadilly Circus!
Du har ju förföljelsemani. Sista dan på hotellet var en mardröm.
-Middag på rummet... -Jag är inte precis okänd.
Jag missade allt skoj. Amerikanskan lär ha imiterat Hitler.
Om vi bara varti med! Jag kunde ha imiterat Mussolini. Det gör jag bra.
Älskling...sluta oroa dig.
Jag lovar att den där damen inte har en aning om vem du är.
Jag tar det säkra för det osäkra. Och det är trevligt att vara ensam.
Vill ni slå er ner här?
Tyskarna är så vänliga. Jag har varit här i fyra år.
Jag tar en kopp te. - Ni också? Eller vill ni ha varm buljong?
-En stor whisky grogg. -En whisky och en kanna te.
Ett ögonblick... Vill ni använda det här?
Herrimans örtte. Dricks av en miljon mexikaner.
"Lugnar en orolig mage och har avslappnande verkan." Ska ni inte ha?
-Nej, absolut inte. -Ni känner ju själv vad ni behöver.
Pepparkakor. - Lägg upp de här. Se till att tevattnet verkligen kokar.
Jag tror inte en miljon mexikaner dricker det, men det är ett gott te.
-Jag heter förresten Froy. -Sa ni Freud?
Jag hör ingenting.
-Froy...det rimmar med skoj. -Jaha, Froy!
Jag är guvernant, musiklärarinna.
Jag har tillbringat fyra oförglömliga år i Bayern. Nu ska jag hem igen.
Jag bor i Brighton, Hove närmare bestämt. Det ligger neråt kusten.
-Jag var hos general von Reider. -Mycket snygg.
En fin man... Barnen var så rara. Jag ville inte åka ifrån dem.
Men i det här läget är det nog bäst att åka hem.
Synd. Det var så trevligt. 24 anställda plus fem trädgårdsmästare.
-Mitt rum var så vackert. Vill ni se? -Väldigt gärna.
Jag bodde i norra tornet. Taket var målat i påfågelsblått och guld.
Och det fanns speglar där man minst väntade sig det.
Tack. Kan ni reservera två platser till lunch?
-Om ni vill äta med mig, förstås? -Om jag lever då.
-Då var det dags igen... -Ta första omgången om det går.
Han var helt enkelt inte ute! Det var domaren som misstog sig.
-Jag förstår inte riktigt. -Jag ska visa dig. Jag såg det.
Här står Hutton vid grinden... här är domaren...
Han har glömt sockret.
Kan jag be att få sockret, tack.
Skulle ni vilja vara vänlig och räcka mig sockret?
-Tack så hemskt mycket. -Det var så litet.
Kör vidare.
-Jag ska nog också sova lite. -Bra idé Ni kan svepa pälsen om er.
Jag fick en päls av en dam en gång, men den fastnade bara i cykelhjulet.
Nu ska ni sova. Jag väcker er när det är dags för lunch.
Tack.
Ursäkta... Vet ni vart den engelska damen som satt här har gått?
Det har inte suttit nån engelsk dam här.
Jag sa att det inte har suttit nån engelsk dam här. Ni har kanske drömt.
Nej! Jag talar om damen som satt där. Vi gick till restaurangvagnen.
-Du bjöd henne ju på choklad! -Ni sover visst än. Ni gick ensam.
Ni förstår inte. Jag talar om den engelska damen i brun hatt.
Vi gick till restaurangvagnen. Hon drack te och jag whisky.
Har ni druckit whisky? Då är det förstås därför ni är förvirrad.
Om det här är ett skämt tycker jag inte att det är särskilt lustigt.
Ni serverade mig, eller hur? Har ni sett damen jag var i sällskap med?
-Ni var ensam. -Var inte löjlig. Jag var inte ensam.
Hon gav er ett paket Herrimans örtte. Det måste ni minnas!
Det beställdes inget te, bara whisky. En stor whisky.
-Inte nog med det, hon betalade. -Tyvärr, det var ni som betalade.
-Jag har notan här, om ni vill se... -Glöm det. Jag ska hitta henne själv.
Förlåt att jag stör...
Mrs Kelly! Ni heter väl så än, om ni nu inte gift er på tåget.
-Ni är ett fullkomligt svin! -Det här är dr Hartz som hjälpte er.
-Ni sa inte att mustaschen var kvar. -Det är ohyfsat att kommentera folk.
"Hör ni damen, ni har mustasch " är verkligen en indiskret kommentar.
-Ni verkar må bra. Ingen huvudvärk? -Inte värre än vanligt...
En kvinna har försvunnit. Nu påstår folk att hon aldrig funnits.
-Visst fick vi vackert resväder? -Ja, mycket vackert.
-Det är faktiskt väldigt varmt. -Men det är ändå inte obehagligt.
Sitt och diskutera vädret som några kräk om ni vill då!
-Hon kan ha tagit skada av smällen. -Hon dricker, förstår jag?
-Hon super som en borstbindare. -Skandalöst!
-Mrs Kelly! Lugna ner er. -Skulle ni kunna släppa mig?
-Ni är fullständigt hysterisk. -Vad var det som bekymrade er...
Miss Froy! En rar engelsk dam som satt i min kupé.
Vi gick och drack te...hon drack nån smörja som hette Herrimans örtte.
Jag tog klokt nog en stor whisky. Vi gick till kupén igen, jag somnade.
-Tuppade av. -När jag vaknade var hon borta.
Nu säger alla att hon aldrig existerat.
Till och med servitören påstår att han aldrig sett henne.
Är de galna eller jag?
Vi kan väl prata med dem. Det kanske bara är nåt språkligt missförstånd.
Där är det.
Hon kan engelska. Säg åt henne att jag inte tänker tåla det här.
Ursäkta mig, det tycks ha uppstått ett missförstånd...
Tillåt mig att presentera mig... Jag är dr Egon Hartz.
-Jag är baronessan Kisling. -Det är mig en ära.
Det här är mina vänner: Mrs Kelly och mr Condon, känd journalist.
Baronessan Kisling.
Mrs Kelly och jag sitter tillsammans, fast vi har inte blivit presenterade.
-Vad gäller saken? -Den engelska damen som satt där!
Jag har inte sett henne. Hon har nämligen aldrig funnits.
-Vilka är de här då? -Mitt tjänstefolk och deras dotter.
Fråga dem om ni vill. Hon kan inte engelska.
Har det suttit en engelsk dam här? Mrs Kelly påstår att hon satt där.
-Sen försvann hon plötsligt. -Nej.
-Hade mrs Froy ingen väska? -Jo! En grå, stor läderväska.
Den låg där...
...uppe.
Två engelsmän och några andra såg henne också. Jag ska prata med dem.
Förlåt oss.
Förlåt att jag stör. Minns ni damen som ramlade in i er kupé förut?
-Nej, tyvärr inte. -Jag vet att ni såg henne!
Det här är befängt! Svaret är nej.
Vilken knöl! Jag ska hitta miss Froy om jag så måste stoppa tåget.
Engelsmännen i restaurangvagnen då?
-Får jag komma in? -Vad är det?
Amerikanskan tjafsar om att hon tappat bort sin väninna.
-Hon är inte här inne med mig. -Nej! Hon hotar med att stoppa tåget.
-Vi kan missa vår anslutning i Basel. -Där är han!
Förlåt att vi besvärar, men kan ni hjälpa oss?
-Visst såg ni damen jag drack te med? -Vet inte, jag pratade med min vän.
Ni satt bredvid oss och spelade nåt spel. Hon bad att få sockret.
Jag minns att jag räckte över det. Men vi var fördjupade i kricket.
Hur kan ett så dumt spel som kricket få er att glömma en person ni sett?
Låter det så finns inget att tillägga.
"Dumt spel som kricket..." Typiskt!
Jag vet att ni såg henne! - Det måste finnas en förklaring.
Jag är inte nykterist. Det händer att jag dricker champagne till frukost.
-Men hur mycket drack ni... -Jag är inte full!
Vill ni se att jag kan gå rakt? Titta nu... Där ser ni!
-Gick det bra? -Varför saktar tåget in?
-Vad har hänt? -En olycka. Så här är det jämt.
Förra året var jag på skidsemester. En flicka åkte på ett träd.
Jag räddade hennes ansikte och fördärvade min semester.
-Jag hoppas ni tog bra betalt. -Hon var skidlärarens älskarinna.
När hennes man fick reda på det vägrade han betala mig.
Vi stannar. Gå och titta på andra sidan så hon inte går av.
-Vad har hänt? -Där går tågmästaren.
-Snart skriker de efter en läkare. -Vi behöver en läkare!
-Tänk om jag kunde försvinna. -Nån kan vara allvarligt skadad.
Ja, ni har rätt. Ursäkta mig... Då var det dags igen.
Ser ni nåt...? Dr Hartz är rar fastän han antydde att jag var alkoholist.
-Varför gifter ni er inte med honom? -Håll klaffen...! Svin.
En bilolycka, ansiktet är skadat. Det finns ett sjukhus i Müllenbach.
Jag hoppas att ingen skidlärare är inblandad, bara en rik äkta man.
-Jag såg inte en enda gammal dam. -Inte jag heller. Alltså är hon kvar.
-Varför ljög du för dem? -Jag vill inte bli utsatt för förhör.
-Förhör? -Hon är kapabel till vad som helst.
Vi har sett en kvinna som försvunnit. De kan kalla oss som vittnen.
Det blir svårt att förklara varför vi förlustar oss i Bayern.
Din make tror att du är på kryssning och min fru inbillar sig att-
-jag reser i hemligt uppdrag åt premiärministern i Paris.
-Jaså, vi "förlustar oss"? -Under det otroliga namnet Todhunter!
-Jag tycker det är ett sött namn. -Vi vill absolut inte ha nån skandal.
-Du säger det? -Ja, det gör jag!
Det är min förtjänst att miss Froy inte är på ett koncentrationsläger!
-Oj då. Har vi hört talas om såna? -Självklart!
Fantastiskt! Det sociala samvetet konfronteras med verkligheten.
-Jag såg damen ni letade efter. -Gjorde ni?
Hon hade en grön tweeddräkt och brun hatt. Jag såg er tillsammans.
-Er man sa att han inte sett henne. -Jag vet.
-Jag minns henne mycket tydligt. -Har ni verkligen sett henne?
-Skulle ni vara beredd att vittna? -Ja.
Där ser ni, dummer, jag hade rätt. Nu ska tåget genomsökas.
Kom tåget i tid?
Jag talade om för dem att vi såg damen som snubblade in här.
-Har du blivit galen? -Blir det skandal, så blir det.
Vi får stötta varann. Efter skilsmässorna kan vi...
Du tycks inte förstå det här. Majoren skiljer sig säkert från dig.
Men Iris skiljer sig aldrig från mig. Hon vill inte... Jag vill inte.
När stora tillgångar flätas samman blir äktenskapet mycket heligt.
Håll dig till din major. Han är allt du har. Försöker du klara dig själv-
-kan du få det mycket svårt.
-Vad säger han? -Man kan inte försvinna från ett tåg.
Det struntar jag i! Tåget ska genomsökas! Vad säger hon nu då?
-Er väninna har kommit tillbaka. -Har miss Froy kommit tillbaka?
Varför skulle ett barn ljuga om nåt sånt?
-Miss Froy försvann inte. -Hon kanske flydde från er.
-Varför då? -Ni kan vara rätt odräglig.
-Där är hon. -Tror ni jag kan få hennes autograf?
Det här är inte miss Froy.
Ursäkta mig...
Jag vet att det här låter dumt, men är ni miss Froy?
-Nej. Jag är fru Kummer. -Jag har aldrig sett henne förr.
Jag hjälpte er när ni var dålig. Sen gick jag till några vänner.
Mrs Kelly frågade efter en engelsk dam. Jag tänkte inte på min väninna.
-Det här är en grön tweeddräkt. -Ja.
-Och en hatt med fjäder i. -Allt stämmer, men det är inte hon.
Flickstackarn är disträ. Er läkarvän kan kanske ge henne nåt lugnande.
-Jag behöver inget lugnande. -Det finns en kvinna på tåget.
Hon säger att hon sett er. Skulle ni kunna följa med oss?
Jag kommer.
Förlåt att vi stör igen. Jag skulle vilja fråga er fru en sak.
Var det den här kvinnan som ramlade in i er kupé?
Hon är inte det minsta lik henne, eller hur?
-Ja, det var hon. -Är ni säker på det?
-Ja, absolut. -Det är inte hon!
-Var det allt? -Ja. Förlåt att vi besvärade er.
Hon ljuger... De ljuger allihop. Men varför...varför?
En gång i Spanien kom jag för nära en granat. När jag vaknade-
-spelade jag poker med Karl Marx och Jean Harlow.
Behandla mig inte som ett barn! Ni borde bjuda mig på nåt att dricka.
-Jag behöver ingen dadda! -Varför hittade ni på en då?
-Det gjorde jag inte alls! -Plötsligt har ni inga vänner.
Ni är i ett land där ni inte förstår språket. Ni är lite ensam, lite rädd.
Ni somnar och drömmer om en brittisk barnsköterska som tar hand om er.
Nu vill jag ha...en dubbel whisky, och sen en dubbel whisky som fösare.
-Hallå... Fyra dubbla whisky, tack. -Samma här.
Vad menade ni med att jag var rädd?
-Jag tänkte att under ytan... -Ni har kanske rätt.
Inte rädd, precis...men lite nervös. Jag är snart 30. Jag måste gifta mig.
-Ni skulle ju gifta er? -Med Rupert, ja. Han är inget att ha.
-Varför gifter ni er då? -För pengarna.
Inte har ni gift er varje gång bara för pengarna? Hur kunde ni?
Man kan om man vill. Det här var min farfars vilja.
Jag blev relegerad för att jag skrev oanständiga saker på svarta tavlan.
Fast jag kunde inga oanständiga saker då.
-Jag skrev "miss Farnon är snorkig." -Det är hon också.
Skål för miss Farnon.
Farfar började bli nervös, så han ändrade sitt testamente.
När jag gifte mig skulle jag få en miljon dollar. Jag hade lite pengar.
När jag träffade Mdvanni sa jag: "Vi gifter oss och delar på pengarna."
-Det var det värsta jag nånsin hört. -Det gick bättre för mig än Mdvanni.
Den kraken var tvungen att dela sin halva miljon med sin pojkvän.
Äktenskapet upplöstes förstås. Men det fina var att-
-farfar aldrig sa att jag fick gifta mig bara en gång.
Så ni hade aldrig... ett förhållande med Mdvanni?
-Jag fick inte ens välja inredning. -Von Hofstetter då?
Jag var klokare då, ganska mogen. Hoffy fick bara 100 000.
-Så ni har aldrig... -Har ni sett von Hofstetter?
-Kelly då? -Han var pappas chaufför.
-Han var annorlunda. -Hur då?
Vet inte... Det var ju löjligt att ha varit gift och fortfarande vara...
-Så ni gav er åt honom? -Jag njöt av varje minut. Alla tre.
Jag visste inte att han redan hade en fru i New Jersey.
Han var nära att hamna i fängelse. De gör tydligen stor affär av bigami.
Han var väldigt rar sen. Han tog inte en cent.
-Hur mycket får Rupert på fredag då? -Han krävde hälften.
Men jag får en titel, så jag tänkte: för tusan, det är ju bara pengar.
"För tusan, det är ju bara pengar."
Herregud...där står det ju. Här på fönstret.
-Jag ser ingenting. -Där, det står miss Froy på fönstret.
-Det är borta. Ni måste ha sett det! -Vad då?
Hon skrev sitt namn på fönstret sen hon gett servitören Herrimans örtte.
-Det var dumt att beställa sprit... -Vi måste hitta miss Froy!
Sitt inte bara där som en idiot! Gör nåt! Annars gör jag det.
Jag ska stoppa tåget.
Det saknas en kvinna - miss Froy. De gömmer henne nånstans.
Jag ber er hjälpa mig hitta henne!
-Ni ska gå av vid nästa station. -Jag tror de tänker slänga av er.
Vi är i Müllenbach om en halvtimme. Jag ska gå av där med min patient.
Ni kunde övertala mrs Kelly att följa med mig till sjukhuset.
Ingen ska övertala mig till nåt. Lämna mig i fred nu!
-Sitt hos mig i min kupé. -Stick härifrån!
-Ni måste gå av, har jag sagt! -Vi tar ansvar för henne. Ni kan gå.
-Ja, doktorn. -Ät lite Strudel.
Flickstackarn är utmattad. Låt henne vila. Jag ser till henne.
-Vad säger ni, doktorn? -Jag säger adjö nu. Och lycka till.
Jag ska se till att hon kommer välbehållen till sin brudgum.
-Tack för allt. -Det var så litet.
-Adjö, mrs Kelly. -Adjö.
-Går det verkligen bra? -Ja visst.
Var på er vakt.
-Okej, nu kan vi prata. -Prata?
Ni är tydligen mycket intelligent. Ni vet att vi såg miss Froy båda två.
Ni har ett mycket intelligent skäl att påstå att ni inte sett henne.
Jag förstår inte varför ni är så hemlighetsfull.
Okej... Ni vägrar säga nåt.
Vi är tio minuter försenade för den där tokans skull.
Kan inte du tala om för henne att folk inte bara försvinner.
-Men hon har ju försvunnit. -Vem?
-Den där barnsköterskan. -Ja.
-Men hur kunde hon försvinna? -Inte vet jag.
-Folk går ju inte bara upp i rök. -Det händer varje dag i lndien.
-Reptricket. -Jaha, det.
-Öppna fönstret, Hans. -Ja visst.
-Det dröjer innan jag äter det igen. -Jag har beställt lax och lamm.
-Vi vet inte hur vädret varit. -Löven har inte fallit av än.
HERRIMANS ÖRTTE
Det luktar gott när man eldar löv.
Ni tror förstås att jag är galen, men de försökte döda mig.
-Ni är inte alls galen. -Jag är för känslig för det här.
Det hände nåt otroligt när jag satt i min kupé.
De slängde ut köksavfallet och en teetikett fastnade på mitt fönster.
Herrimans Örtte. En prålig lapp i fyra, fem färger.
-Då kom jag att tänka på en sak. -Verkligen? Berätta!
Tänk om den vackra, tokiga flickan har rätt! Tänk om miss Froy finns.
-I så fall måste vi hitta henne fort. -Inte illa tänkt.
Det hade varit trevligt om ni tänkt det tidigare. Kom!
Miss Froy!
Fin kalv... Fortsätt sova nu. Duktig kossa.
Nu har vi letat överallt.
Titta!
Det är miss Froys. De är trasiga, hon måste ha kämpat. Stackars kvinna.
-Glasögonen tillhör baronessan. -Det där var tyska, va?
Där tog ni fel. - De här ska ni låta bli...
Stoppa honom!
Det här är ju skrämmande! Vore det film skulle han ha stupat.
Gnugga håret på honom! Det här lärde jag mig på internatet.
Indiangreppet!
Man vrider det hårdaste man kan. Det ska paralysera nån nerv.
Ni kan väl slåss med honom, så ger jag goda råd.
-Det där gjorde ni verkligen bra! -Tack så mycket.
Men ni hade förstås aldrig klarat er om inte jag ingripit då och då.
-Vet ni vad? -Nej.
-Ni har snygga ben. -Förlåt?
-Jag sa bara att ni har snygga ben. -På vilket sätt?
De är välformade. Jag såg det inte förut på grund av klänningen.
-Det finns alltså en miss Froy. -Han försökte döda er.
De försökte knuffa ut mig genom fönstret. Men vad är de ute efter?
Inte vet jag. Kärlek, pengar, makt, odödlighet.
-Var allvarlig nu. -Se på mina händer.
De skakar. Jag formligen darrar av rädsla.
Om det är en sammansvärjning måste vi ta reda på vilka som är med.
Vad jag förstår är hela tåget med, utom kanske ni och dr Hartz.
Kom, vi samlar våra styrkor.
Tur för dr Hartz att jag inte följde med. Han skulle inte ha fått betalt.
-Han är inte där. Vi tittar i... -Tänk om patienten är miss Froy.
Miss Froy försvann innan patienten kom på, dummer.
-Jag vägrar bli kallad för dummer. -La ni märke till nåt konstigt?
Jag tror inte att hon är en nunna. De ska väl inte ha höga klackar?
Höga klackar?
-Ni har rätt. Hon har snygga ben. -Ni är ju besatt av ben!
-Såg ni att mrs Kummer steg på tåget? -Nej.
Anta att de lockade miss Froy till godsvagnen. Sen kom patienten på.
Patienten var mrs Kummer. Sen blir hon miss Froy, och miss Froy patient.
Varför kidnappa en rar, engelsk barnsköterska?
Hon kanske inte är en sån. Vi är i Tyskland, kriget bryter snart ut.
-Hon kanske är en rar, engelsk spion. -Spion?
Vad spännande!
-Ursäkta, talar ni engelska? -Vi tror att er patient är miss Froy.
Syster, sätt er. Ta det bara lugnt.
-Letade ni efter mig? -Vi har bevis. Miss Froy är på tåget.
-Miss Froy... Den försvunna damen. -Tokan har rätt. Miss Froy existerar.
Och Einstein här tror att er patient är miss Froy.
Snälla ni, vad håller ni på med? Ni kan inte mena allvar.
-Det verkade möjligt... -Vi kan väl få kika lite?
-Är det inte miss Froy ska vi gå. -Skulle jag ta av bandagen?
Vi vill bara ta en liten titt på ansiktet.
Det finns inget ansikte.
Därför måste jag av i Müllenbach och operera så fort som möjligt.
-Har ni tittat själv? -Nej.
Man kan bara ta av bandagen på sjukhuset där det är sterilt.
Om nånting verkar mystiskt vill jag också få klarhet i det.
Det finns en tom kupé här bredvid. Vänta på mig där.
-Skynda er, snälla ni. -Här bredvid?
Skulle du kunna låta bli att röka tills vi kommit av tåget?
-Förlåt, jag är nervös. -Jag med.
Det är ingen idé att vi är nervösa på samma gång. Slöseri med energi.
Jag tror det är dags att använda det här. Beställ nåt att dricka.
-Jag hoppas du vet vad du gör! -Ja, ja. Försök att ta det lugnt.
Det är över om en kvart.
Kan ni tala om vad det här ska betyda? Är det ett skämt...
Kan vi prata om nunnan? Vad vet ni om henne?
Ingenting. Hon lär komma från ett kloster i närheten av olycksplatsen.
Är det inte konstigt att hon har högklackade skor på sig?
-Det har jag inte märkt. -Hon är ingen äkta nunna.
Det är en sammansvärjning. Alla säger att de inte sett miss Froy.
Vi vet att de har det. Vi har hittat hennes glasögon. De var trasiga.
Jag kan inte... Det här är otroligt. Vill ni ha en drink? Jag behöver en.
Sitt kvar. Jag har en flaska i andra kupén. Jag kommer snart.
Det är han som är alkoholist.
Det är till dig.
Jag tror nunnan är hans flickvän. De försöker fly tillsammans.
Hon är nog en galen tysk arvtagerska...
Trots allt ni berättat... Skål.
Jag kastade en blick på nunnans skor. Det var inget fel på dem.
Men ni har gjort resan spännande. Den hade varit trist utan er.
I början antog jag att mrs Kelly fantiserade, men...
Nu tycks även ni tro på en...sammansvärjning.
Servitören nekar till att han serverat te, men han kan vara mutad.
Baronessan försökte knuffa ut mig genom fönstret.
-Hennes betjänt försökte döda mig. -Ni tror oss väl?
Jag är verkligen mycket ledsen... men jag tror er.
Patienten är miss Froy.
Hur vet ni det? Vad ska det här betyda?
I en rättrådig värld vore det här inte nödvändigt.
-Men världen är inte rättrådig. -Vad menar ni?
Miss Froy går av tåget i Müllenbach och försvinner i tysthet.
Inte alls. Jag ska göra stort väsen av det i England!
Ingen tror er nu, mrs Kelly, ingen kommer att tro er sen.
-Jag tror henne! -Har ni sett miss Froy?
Hur kan nån som verkade så trevlig plötsligt vara så hemsk?
Jag är verkligen ledsen för att jag måste göra så här.
Jag föreslår att ni sätter er... Sätt er!
Snart börjar drinkarna verka. De innehöll hydracin.
Det är ett nytt medel som i små mängder kan paralysera hjärnan.
Offret förlorar medvetandet för en längre tid.
Rör er inte.
Vi har sagt till tågmästaren att ni försöker störa min patient-
-och att ni inte får lämna kupén. Han skulle döda er utan att tveka.
Nu måste jag ta adjö. Om vi träffas igen hoppas jag det blir trevligare.
-Vi är förgiftade! Vi kommer att dö! -Nej då, vi är bara drogade.
En kvinna håller på att mördas. Vi måste göra nåt. Rör på dig.
-Gymnastisera! -Ni är inget svin. Lämna mig inte!
Ni kommer inte att dö! Ta en tupplur, jag är snart tillbaka.
Gud! Jag är inte skapt till hjälte.
Tack! Har ni möjligtvis en aspirin? Jag har sån huvudvärk.
Jag skakar av ren skräck. Jag får nog hjärtstillestånd. Jag är drogad.
-Jag är förlorad! -Jag hällde inget i glasen.
Ni talar ju engelska!
-Eller kan ni bara nån enstaka fras? -Ni står bara här och tjattrar!
Jag har kämpat mot en jätte och hängt där ute. Jag har rätt att tjattra!
-Inte nu. Vi måste rädda hennes liv. -Var är doktor Hartz?
Han förbereder sig väl tillsammans med sin faster, baronessan.
-Jag är hans fru. -Det finns nog en enkel förklaring.
-Ni är en bunt nazister! -Nej!
Om man upptäcker att det finns en antinazist i Egons släkt...
-Hamnar alla i koncentrationsläger. -Nej. Ja. Jag vet inte.
Låt mig göra det här.
-Miss Froy! Är ni oskadd? -Ja. Skönt med ett vänligt ansikte.
-Stig upp. -Hon har mina kläder.
Det sitter en ful nazist där ute, men honom klarar jag nog.
-Vad gör ni? -Tar pulsen.
Använd den här.
Skynda er hit. Jag måste tala med er.
Skrämmande! Jag slår folk i huvudet och de blinkar inte ens.
Där fick han sig en läxa.
Nu sticker vi.
-Jag trodde aldrig det skulle gå. -Jag följer inte med.
Jag gick med på att hjälpa dig för jag älskar dig.
-Men varför gör vi det här? -Det vet du mycket väl!
Allt det här pratet om att generalen är en förrädare...
Ni fruktar att nazisterna ska ta er egendom.
Ni skulle t.o.m. stödja Hitler för att skydda den. Men jag vägrar!
Följ med mig nu. Vi kan vara tillsammans.
Jag gifte mig med en modig läkare, inte en mördare. Snälla Egon...
Jag tror det är dags.
Vad är det?
Båren är utburen...
Där är baronessan...
Vår käre läkare...och nunnan.
Det verkar som om vi klarade oss.
-Vad är det för fel? Vad är det? -Vi måste åka nu genast!
Ta av bandagen. Gör det.
-Varför åker vi inte nu? -De måste väl signera en bunt papper.
Var är hon?
Klåpare!
-Jag måste genast tala med stinsen. -Kom med här.
Ni får inte gå in här!
Mülle, koppla ifrån de första två vagnarna.
De första två vagnarna ska in på spår tre.
-Jag är SS-officer. Utför ordern! -Men det är ju farligt.
-Omedelbart! -Ska ske.
Fan!
Kör!
Ambulansen har startat...
Och där åker den iväg.
-Miss Froy... Är allt väl? -Ja.
Det här påminner mig om en personal- fest vi hade i Gloucestershire.
Vi lekte. Betjänten och jag gömde oss i Lady Beddingtons garderob.
Vi hittade en flaska whisky bland skorna.
-Vi klarade det! -Ja.
Ni vet ju hur man brukar säga... Trägen vinner.
Mr Condon... Jag måste bekänna en sak.
Trots er löjliga frisyr är ni sällsynt attraktiv.
Sitt inte bara där, dummer. Du kan väl ge mig en liten kyss...
...så får du strax en kyss av mig.
Ursäkta mig... Jag ska bara gå och pudra näsan.
Ursäkta, det har hänt nåt underligt. Vi tycks ha tappat resten av tåget.
-Hur sa? -Jag vet inte hur jag ska säga...
Resten av tåget är helt enkelt inte kvar.
Herregud! De har kopplat ifrån oss!
Nu måste ni tala om vem ni är och varför de jagar er.
Condon tror ni är spion. Men ni kan lita på oss, vi ska inte avslöja er.
Var inte löjliga. Jag är på väg till Brighton. Till Hove, närmare bestämt.
-Är vi fortfarande i Tyskland? -Antagligen.
-Tror ni det finns nån mer på tåget? -Det är den här vagnen...
...och restaurangvagnen. Men där sitter nog ingen nu.
Det är tedags. Alla engelsmän är nog där.
Titta... Hon har kommit till rätta, trots allt.
-Dörren hade väl gått i baklås. -Lyssna på mig.
Man har försökt att föra bort den här kvinnan med våld.
Titta ut om ni inte tror mig. De har kopplat ifrån oss.
Såna där saker händer bara inte. Ni har gjort den här resan outhärdlig.
-Vad är det här för dumheter? -Ni kan väl se efter, torrboll!
Om det här är nåt slags skämt tycker jag inte att det är lustigt.
-Herregud, han har rätt! -Jag undrar vad de gjort med bagaget.
-Titta, det kommer nån. -Det är ju Helmut.
-Han ser ju ut att vara nazist. -Det är han också.
-De kan inte göra nåt. Vi är britter. -Hur känner ni honom?
Han är äldsta sonen i familjen där jag arbetade.
Mina damer och herrar, jag ber om ursäkt för den här förseningen.
Det gäller nåt ytterst allvarligt, nåt som rör mitt lands säkerhet.
På tåget finns en kvinna som har ett brittiskt pass i namnet Froy.
Hon ska omedelbart tas i förhör hos myndigheterna.
Om Fräulein Froy följer med mig nu...
...dirigeras tåget om, och ni är i Schweiz om några minuter.
-Vad är det som försiggår? -Ett misstag. Helmut dummar sig bara.
Han drack jämt te med oss i barnkammaren.
Miss Froy. Ni bör lämna tåget utan vidare dröjsmål.
Mina damer och herrar, ni är på tyskt territorium.
Min begäran är fullständigt laglig. Lämna över kvinnan nu-
-annars måste vi tyvärr stiga på tåget-
-och föra bort henne med våld.
Ni bör följa med honom.
Det är nåt missförstånd. De sätter er på nästa tåg med en ursäkt.
Han kanske ser ut som en vaktmästare, men det är en SS-uniform han har!
-Miss Froy stannar här. -Hur kunde vi bli inblandade i detta?
-Vad håller ni på med? -Jag har aldrig hållit i en sån här.
-Jag trodde ni varit i Spanien. -Som fotograf. Jag skjuter inte!
Ni har en minut på er att överlämna miss Froy.
Om så inte sker, kan jag inte ansvara för följderna.
De som önskar gå av tåget ska göra det nu.
De vill ju bara prata med er. Ni gör nog klokt i att samarbeta.
-Jag håller fullständigt med er. -Det är ett sånt underligt folk.
Vi låter nazisterna ta miss Froy. Då slipper vi en massa besvär.
Mrs Kelly ska gifta sig, damerna ska på middag.
Ni måste passa bollspelet, och jag har en story till Life Magazine.
Jag hade en barnsköterska som hette Smithers.
Hon brukade hänga på mig en lapp där det stod: "Jeremy sparkas".
Men hon var en fantastisk kvinna.
Jag ska väl gå och ge honom vårt svar.
Äldst, ni vet...
Hör på, vi har inte för avsikt att överlämna damen till er.
Var en snäll gosse och försvinn.
Får jag ta den här... De menar visst allvar.
Nu hinner vi aldrig i tid till matchen.
Attack!
-Har ni mer ammunition? -Det som är i pistolen och de här.
Trava upp stolarna och ta skydd bakom dem.
Dårar! Vad tror ni att vi har för chans? De är ju beväpnade!
Pacifist, va? Det var de kristna också. De blev slängda till lejonen.
-Ta hit den! -Vad bråkar ni om?
-Han vägrar ge mig sin pistol. -Jag tror helt enkelt inte på våld.
Ge hit den. En gång vann jag en låda cigarrer på en skjutbana.
Ursäkta mig, mr Condon, kan jag få prata lite med er?
Kan det vänta? Elakingarna där ute skjuter med riktiga kulor.
-Nej, det kan tyvärr inte vänta. -Jag håller ställningarna.
Jag måste ge mig av till Schweiz nu. Jag vill bara be er om en sak till.
Jag har ett meddelande till mr Callender i den brittiska regeringen.
Jag är inte spion. Jag lyder bara general von Reider, Helmuts farfar.
Meddelandet måste komma fram.
Så om det skulle hända nåt dumt, kan ni föra fram det åt mig?
Jag ska gå direkt till mr Callender och sjunga den här sången...
Hon har mistförståndet.
Olämpligt tillfälle för körsångsövningar.
-Överlever vi ska vi uppträda ihop. -Tack. Det här glömmer jag inte.
-Ni kan inte gå dit ut! -C'est la guerre.
-Tror du hon klarade sig? -Brittiska daddor är odödliga.
Vi måste köra tåget till stambanan och åka över gränsen.
-Tror ni förarna gör som vi säger? -Vi lurar dem med den här.
Du stannar här och plåstrar om folk.
Har vi tur åker tåget tillbaka till stationen.
Där hoppar ni av och växlar in oss på spåret till Schweiz.
Jag ska sätta stopp för det här!
Skjut inte.
Var förstån...
Nu tar vi över!
De stack väl med de andra. Jag klandrar dem inte.
-Har ni kört en sån här förr? -Bara som grabb.
Herregud... De klarade det!
Vi är på väg hem!
-Vet ni hur man stannar? -Som när man startar, fast tvärtom.
Ni har nog rätt. Vi närmar oss växeln. Var tusan är Charters?
-Jag ska växla. -Ni är ju sårad!
Vad har hänt?
Milda makter! Det är den där flickan.
-Stopp! Inte nu. -Vänta tills vi åkt förbi.
Dra! Dra den mot dig!
Kom! Jag hjälper dig upp.
Kom igen, du klarar det!
Bra gjort!
Med lite tur hinner vi till matchen.
KRICKETMATCHEN INSTÄLLD
Nästa år... Det kommer alltid ett nytt år.
-Om det blir ett nytt år. -Just det.
-Då säger jag väl adjö. -Adjö.
-Jag ska skicka näsduken till dig. -Jag har en till.
-Ska vi inte fråga efter bagaget? -Jag ska aldrig mer åka från England!
Rupert!
-Hur går det nu med din miljon? -Jag måste gifta mig med nån.
Jag gifter mig gärna med dig, men en miljon vill jag inte ta emot.
Det måste du om du gifter dig med mig.
-Vart ska ni? -Whitehall.
-Du skulle bli min boss hela livet. -Nej då.
Mannen ska tjäna pengarna och dela dem med sin fru. Ingen hemgift, tack.
Vem skulle vi träffa nu...? - Vi vill träffa mr Callender. Det är viktigt.
Vi kan nog inte häva testamentet, mamma och pappa har försökt.
-Du får lov att ta emot pengarna. -Jag vill inte.
-Släpp mig! -Jag kan inte. Du håller i mig.
Herregud! Det står alldeles stilla. Jag har glömt miss Froys melodi.
-Nej, nej... -Det var fel...
Så roligt!